Nu-i un mod delicat de a spune asta aşa că o voi spune direct.
Soţia ta a murit în primele ore ale dimineţii.
Nu te uita aşa la mine,
ca şi cum ai fi un căţel rătăcit.
Rahat, Shadow. Nimeni nu ţi-a spus?
Moneda mea norocoasă.
Crezi în viaţa de apoi?
Putrezeşti. Când mori, putrezeşti.
Te iubesc, căţeluşule.
Nu va fi mereu stemă.
Traducerea şi adaptarea: Phantom @FsOnline Team
ATENŢIE! LIMBAJ EXPLICIT!
Fusese o călătorie grea spre est
de-a lungul punţii de pământ din Siberia.
Ger şi întuneric,
şi ceruse un tribut amar.
După obiceiul oamenilor săi,
Atsula grăi numele pruncului ei...
Aputi.
pentru o ultima dată.
Fiica ei nu va vedea noul ţinut.
Nu erau singuri.
Zeul lor veni cu ei.
Nunyunnini.
Dar când ajunseră pe noile ţinuturi,
vânatul promis nu era de găsit.
Atsula vorbi cu Nunyunnini
barierele fiind fragile atunci
între oameni şi zei.
Şi Nunyunnini grăi.
Şi îi arătă ce să facă,
cum odată îi arătase bunicii ei,
şi bunicii bunicii ei.
Nunyunnini îşi iubea supuşii, cum ei Îl iubeau pe el.
Aşa că îl durea să-i spună
că fuga din frig şi îmbrăţişarea foametei
urma să vină cu un preţ îngrozitor.
Zeii sunt milostivi.
Dar oamenii sunt mai presus.
În inimile lor zeii se nasc,
şi spre inimile lor se întorc.
Zeii se nasc şi mor.
Curând,
Nunyunnini fu în întregime...
uitat.
Bună, căţeluşule.
Bună...
scumpo.
Ce mama dracu cauţi aici?
Mi-e frig, căţeluşule.
Voiam să văd dacă eşti reală.
Sunt reală.
Vino şi aşează-te.
Avem nişte chestiuni nerezolvate de lămurit.
Tu şi Robbie?
Da.
Da, e asta.
Mai e şi miracolul
de a sta aici postum.
E un lucru destul de important de discutat, de asemenea.
Şi de a-l aprecia.
Ar trebui să facem asta.
Nu. Sculându-te din morţi?
E nimic faţă de afurisita de experienţă
de când am fost eliberat.
Să nu crezi că ceva
din ce vei zice sau vei face, inclusiv muritul,
mă va distrage de la subiect.
Vrei să ştii despre mine şi Robbie?
- Da. - La ce nivel?
Vrei să ştii totul,
sau vrei să ştii în linii mari?
Începe să-mi spui.
Şi îţi voi spune când să te opreşti.
Nu minţeam când am spus că aş putea să te aştept
la momentul respectiv. Ştiam că avea potenţialul unei minciuni,
dar îmi acordam prezumţia nevinovăţiei că e o versiune a evenimentelor
unde n-ar implica minciuna.
Ai fost închis, Shadow.
Cât ai aşteptat?
13 luni.
Un an şi-o lună.
De ce a trebuit să te fuţi cu Robbie?
Nu aveam de gând,
apoi aveam de gând,
apoi mă răzgândisem,
apoi s-a simţit foarte bine că m-am abţinut,
apoi...
mâţa a murit...
şi...
Robbie a trecut şi...
vin.
Ştii ce se spune despre jelit.
Lângă fiecare cimitir e un motel.
Odată ce am făcut-o, o făcuserăm deja,
şi nu o puteam desface.
Urma să mă părăseşti pentru el?
Pentru Robbie? Te rog.
De ce aş face asta?
Eşti căţeluşul meu.
Te iubesc.
Eu...
Aşa că...
Ce s-a întâmplat?
În noapte când ai fost ucisă, ce... s-a întâmplat?
Conduceam,
şi el era supărat,
aşa că am hotărât să-i ofer o mică muie de rămas bun.
O ultimă amintire.
I-am desfăcut şliţul.
- Mare greşeală. - Mie-mi spui?
A virat,
apoi a fost o sfărâmătură mare,
şi lumea a început să se învârtă,
şi m-am gândit...
băga-mi-aş.
Voi muri.
Nu-mi păsa.
Nu-mi era teamă. Îmi amintesc asta.
Apoi am fost...
undeva.
Apoi...
într-o cutie.
Căţeluşule, crezi că ar fi posibil să-mi aduci o ţigară?
M-ar linişti.
Poate şi pe tine.
Laura?
Sunt aici înăuntru, căţeluşule.
M-am gândit că ar fi plăcut să fiu caldă la atingere,
în eventualitatea că ai vrea să mă atingi.
Sau să mă săruţi.
Nu vreau să săruţi buze reci.
Ce?
În mod normal, cei care mor tind să stea în mormânt.
Oare?
Şi eu credeam aşa,
dar nu mai sunt aşa sigură.
Poate.
Da, ce e?
Ia-o uşor.
Ce?
Nu-i simt gustul.
Nu are niciun efect, să calmeze sau altceva.
Vrei să-l pun pe deget?
Când te-am sunat,
ultima oară...
am avut un sentiment că n-o să te mai văd.
Cred că ştiam că urma să mori.
Simţeam că ceva era în neregulă.
E o furtună de-a lungul ţării acum,
şi nimic nu pare în regulă.
Asta pare în regulă.
Noi doi...
poate.
Sunt unele lucruri la mariajul nostru
la care va trebui să lucrăm.
Tu fiind moartă?
Am gustat asta.
Am simţit asta.
Am simţit ceva.
Ca şi cum... m-aş fi trezit.
Par vie?
Da.
Bun.
Ştii...
nu ştiu mai multe acum
decât ştiam când eram în viaţă,
şi orice aş şti acum
nu pot exprima în cuvinte.
Dar ştiu că te iubesc.
A trebuit... să mor să realizez asta, dar...
chiar te iubesc.
Te-ai băgat în nişte lucruri foarte bizare, Shadow.
Veghez asupra ta.
Mulţumesc pentru cadoul meu.
Ce cadou?
Moneda mea.
Cunosc pe cineva ce o caută.
N-o pot avea.
E a mea acum.
Mai eşti căţeluşul meu?
Nu.
Nu mai sunt.
Tot treaz?
- Cred că da. - Şi eu.
Nu pot dormi.
Evenimentele recente
au conspirat împotriva amândurora,
şi am nevoie de o băutură.
Un om poate recunoaşte asta.
Vreau să dorm,
- să uit ziua asta. - Haide.
O băutură. E o scorneală.
- Cinci, şase. - Acum nu e momentul.
Shadow.
Trebuie să ai întrebări,
şi dacă nu ai, chiar ar trebui.
Ce e izul ăsta? Pişat de mâţă şi soluţie de cuptor?
Am... întrebări.
Fac o listă... o listă lungă.
Dar chiar acum,
trebuie să procesez ceea ce am văzut.
Ai văzut ceva.
Mâinile la vedere. Acum.
Mâinile mele sunt chiar aici, doamnă.
N-a durat mult.
Ofiţerul a spus că eşti eliberat
- de şase zile. - Despre ce e vorba, dnă?
Eşti arestat, geniule.
Pot întreba pentru ce?
Jaf bancar.
Să mă fut.
Frumuşelule.
- Ce? - Ai o problemă de imagine.
Trebuie să te gândeşti la brandul tău,
cum vrei ca lumea să te vadă.
Cum vrei ca dl Lume să te perceapă.
Mi s-a însărcinat să-ţi pun câteva întrebări.
Ai spânzurat un negru de un copac.
Te-ai conectat,
dar circuitele ţi s-au prăjit.
Se juca cu mine.
I-am spus să n-o facă.
Uită-te la tine, te iei de cine nu trebuie.
Eşti un copil bun,
necunoscător cu cei ce nu-i şti.
Cere-ţi scuze.
Transmite cele mai sincere scuze dlui Lume.
Dl Lume nu-ţi vrea scuzele.
Ar vrea, totuşi,
să-ţi re oferi scuzele lui Wednesday
şi omului său, Shadow Moon.
Te joci cu mine acum?
Dl Lume se aşteaptă ca scuzele
să fie la fel de sincere
ca şi cum i-ai cere scuze lui direct.
Îl lasă pe muistul ăla băşinos să scape.
E o groază în a cunoaşte ce intenţionează Dl Lume.
Wednesday era sufocant.
Scânteia mocnea.
Apoi ai apărut tu,
stingând focul cu benzină.
Wednesday colecţionează monştri.
Pokemoni.
Recrutează.
Martirajul e o unealtă populară de recrutat.
Şi acum trebuie să smulgem fitilul
înainte de a ne exploda în faţă.
Cere-ţi scuze.
Eşti nebună dacă ai impresia că abandonează
avantajul pe care îl deţine
cu nişte scuze din partea mea.
Asta e o amăgire cât pula mea de mare.
Amăgirile în masă sunt vechi ca şi mine.
Am fost când au invadat marţienii în 1938.
Ce panică.
O panică puternică.
Acum, oamenii cerului aşteaptă în cer.
Au crezut că era adevărat şi a fost.
Nu toată lumea a crezut.
Nu a trebuit să creadă toţi.
Doar îndeajuns.
Doar de asta are nevoie dl Wednesday...
îndeajuns.
Poate doar unul.
Şeful tău nu pare a avea o identificare, cazier,
un nume.
Dvs aveţi toate astea, dle Moon, cazier în special.
Avocat.
N-am înţeles asta.
Probabil te întrebi acum
cum s-a întâmplat ca doi poliţai de ţară
să te găsească la acel motel
pentru o infracţiune comisă... număraţi-le...
peste două graniţe.
E-o poveste bună. Întreabă doar.
Avocat, vă rog.
Mă gândeam că poate vei spune ceva.
Individul ăsta, Moon, v-a jefuit?
A furat de la mine.
De la...
Casa de Bătrâni Oaks unde locuiţi?
Oaks?
Da...
Nu.
Nu-i nisip acolo. Stau pe o plajă. Dintotdeauna am stat.
Ne place să pescuim,
mie şi băieţilor.
Soţiei nu îi place.
Dar... iubeşte peştele.
Iubeşte vinul.
Urăşte pescuitul.
Să începem cu numele.
Doamna Viaţă e o floare.
Moartea se târăşte peste tot.
Ea e-un Soare.
El e golanul de sub scări.
Înţeleg.
Eşti eliberat de o săptămână.
Întâlneşti un escroc, pare că ştie cu se se mănâncă.
Îţi oferă o slujbă, o şansă de a învăţa.
Dar eu cred că şeful ăsta al tău
a enervat nişte jucători mari.
Fie că realizezi sau nu,
vei fi lovit.
Avocat.
Ce căutai în Chicago?
Nu m-ai crede dacă ţi-aş spune.
Încearcă-mă.
Să vedem, Chicago.
Doar răspunsuri oneste.
Dacă reuşeşti.
Pe cuvânt de zeu.
Recrutam un obosit
dar încă vital zeu al morţii
într-un război împotriva noilor zei
care se tem pe bună dreptate de el
pe cât ar trebui să se teamă de mine
dar n-o fac, încă.
Nu eşti prost.
S-ar putea să fii şi isteţ.
Înţeleg asta şi o respect.
În oricare altă situaţie, ai face ce îţi spune instinctul.
Şi motivul pentru te las să reflectezi, motivul pentru care sper să te răzgândeşti,
e că asta e, bănuiesc, bănuiesc cu tărie,
e că asta nu e o situaţie obişnuită.
Aşadar...
acordă-ţi un moment
să iei în vedere răspunsul
la următoarea întrebare înainte de a spune ce vrei să spui. Bine?
Şeful tău are inamici?
- Avocat. - Motivul pentru care întreb
e deoarece un pont anonim
te-a aruncat în poalele noastre,
împachetat frumos.
Dar nu obişnuitul: "Am văzut pe cineva
asemănător cu tipul căutat la restaurantul în maşină a lui Carl.
Asta a fost diferit.
Am primit un afurisit de fax
pe o maşină care n-a mai fost pornită...
de când... existau faxurile.
Şi faxul ne-a dat locaţia precisă,
coordonatele GPS,
fabricaţia, modelul, consumul,
până şi seria Cadilacului.
Pe cât de mult aş fi lăudată dacă vă arestăm pentru jaf,
nu e nici pe departe la fel mare sau de interesant
pe cât e sugerat de detalii.
Ajută-mă să le lămuresc,
şi s-ar putea să te ajut să scapi.
Ai atenţia mea.
Spiriduşul,
a fost împotriva acestui lucru de la început,
dar e în dezavantaj
fiind ceea ce e, un idiot.
Nancy, vine în toate astea
dintr-o perspectivă a celor deposedaţi
pe care aş lua-o cu o urmă de îndoială,
dar trebuie să admit,
văzând funiile arzând în jurul prietenilor mei...
Închipuie-ţi:
doi poliţişti de ţară, în mijlocul sezonului de curcani,
şi aceeaşi companie a cărei tehnologie l-a găsit pe Osama,
aruncă doi escroci anonimi în poala noastră.
Voi doi aveţi inamici foarte extravaganţi.
Avocat?
Ce întrebi?
M-ai intrigat.
Aş vrea să ştiu ce ştii tu.
Nu cred că vrei.
Sunt adultă. Mă descurc.
Îmi oferi ceva?
Posibil.
Vreau să fiu eliberat. Curând.
Trebuie să fii undeva?
Departamentul închisorilor spune...
că soţia ta a murit recent.
Procuratura poate fi lămurită să fie îngăduitoare.
Să pierzi o soţie.
Trebuie să fie complicat.
Tu eşti soţia.
Soţia moartă.
Dă-mi nenorocita de monedă, soţie moartă.
Vrei să spui nenorocita mea de monedă.
Morţii nu pot deţine lucruri.
De-asta Domnul a inventat ultime dorinţe şi testamente.
Nu-ţi imagina că ale tale includ moneda mea norocoasă.
Moneda mea, pizdă roşcovană.
Să mă fut.
Soţul mi-a dat moneda.
Afurisit să fie cu ochii lui negri.
A cedat o cale.
Nu era a lui s-o dea!
I-am dat moneda greşită.
Nu trebuia să fie acea monedă.
E pentru regalitate.
O dai regelui Americii,
nu unui rahat cu ochi cum e muistul tău de soţ.
Dă-mi nenorocita de monedă!
Nu.
N-o să mă mai vezi dacă o faci.
Jur...
Jur pe anii petrecuţi în blestemaţii de copaci.
Dă-mi moneda, pizdă!
Îţi voi pune nişte întrebări,
şi aş vrea să-mi răspunzi onest.
Totuşi, dacă simt că minţi,
te voi lovi în ouă.
Ultima dată,
piciorul nu s-a oprit până i-a ajuns în gât. Bine?
- De de îl ştii? - Mi s-a spus să fiu într-un bar,
să mă bat cu bărbatul tău.
Voia să ştie din ce e făcut.
Cine a spus? Vorbeşte.
Grimnir!
Tipul căruia îi zice Wednesday.
Să mă fut.
E-un zeu.
- Nu mă crezi? - Nu-i asta.
Doar procesez.
Ce altceva ţi-a spus Dumnezeu să faci?
N-ar trebui să te încrezi în el...
- Grimnir. - Wednesday.
- Nu te încrede. - Nu sunt nevoită.
Băiatul tău o face şi n-ar trebui.
Doar dă-mi afurisita de monedă.
Hei.
Sunt mai multe.
O să-ţi dau alta.
La fel de bună.
La naiba.
O să-ţi dau cu nemiluita.
La fel de bună?
La fel.
Nu simt că acele monede
vor face ce face moneda mea.
Nu poţi s-o iei, nu-i aşa?
Trebuie să ţi-o dau de bunăvoie, corect?
Corect.
Ai pus-o.
Ai înnebunit? Nu ţi-o voi da.
Nu cred că o vei mai recupera.
Niciodată.
În veci.
Nu în veci.
Carnea se va desprinde, mai devreme sau mai târziu, soţie moartă.
Mai devreme, dacă o tot înmoi în apă caldă.
Tot ţesutul conjunctiv care o ţine laolaltă.
Se va lichefia.
Te vei găsi într-o zi de vară uscată clocotind în umezeala aia.
Şi te vei descoji.
Când se va întâmpla,
mă voi întinde sub coaste
şi voi culege moneda din tine
ca pe un fruct sălbatic.
Opreşte-te! Mâinile sus!
Nu-i moartă!
Nu-i moartă.
Vedeţi?
Eşti o muistă.
Eşti o muistă, soţie moartă.
Eşti o muistă, soţie moartă!
E loial.
Discutaţi ce aveţi de discutat.
Apoi să-mi povestiţi.
N-am nimic de discutat.
Ai ceva de spus acum?
Vă las.
Ce mama dracu faci?
Dacă nu evadăm curând,
vor căra două cadavre.
Fotografiile alea, sunt o anumită perspectivă zeiească a lumii.
Cum ai făcut asta?
Vezi păianjenul ăla?
E prieten.
Poliţista avea dreptate, nu?
Ceva mare te urmăreşte.
Ţi-e teamă.
Credeam că nu ţi-e teamă de nimic.
Cine eşti?
Cine te urmăreşte?
Cine te urmăreşte?!
Cineva în faţa căruia nu vrei să apari
până eşti gata să fii văzut.
"I Love Lucy"?
Cum mama mă-sii pluteşti?
La mulţi ani, dle Preşedinte.
Nu.
Nu, nu.
Eşti... televizorul.
Erai în alb şi negru.
Sunt la fel de colorată precum povestea pe care o spun.
Aceasta e filmată în gloriosul tehnicolor.
Paleta completă pentru a filma moartea unei legende.
Nu crede ce spun
despre o supradoză accidentală.
Din ce am văzut de pe podeaua vilei din Brentwood
a fost un spion CIA înfigând un ac în ochi,
doar dacă îi spun Kennedy poveşti nedorite.
Nu-i delicios?
Nu avem nicio treabă cu tine.
Nu acum.
Vrem să schimbăm asta.
E la fel de uşor să te îndrăgosteşti de un om bogat
drept sărac.
Nu-i real. În regulă?
Asta e realitatea reprogramată, nu? Spune-mi că nu-i real.
Dle Wednesday.
Cu întârziere.
Trebuie să încep prin a-mi cere scuze.
Am fost neglijent.
Trebuia să te fi contactat cu secole în urmă.
Dar să fiu sincer, nu te-am văzut,
nu pe de-a-ntregul, nu aşa de clar ca acum.
Eşti imens.
E-o plăcere să ne cunoaştem.
Ne-am întâlnit?
Nu-i vorbi.
Nu spune o vorbă. Nu îi spune nimic.
Nu trebuie.
Deja te cunosc.
Nu mă cunoşti.
Sigur că da.
Eşti o persoană.
Cunosc oamenii,
totul despre toţi.
Ai un nume: Shadow Moon.
Ai o grupă sanguină şi un coşmar recurent.
B pozitiv şi o livadă cu oase.
Preferi brânza elveţiană în detrimentul brânzei cheddar
şi nu suporţi ca dinţii a două furculiţe să se atingă.
Şi asta e faţa pe care o faci când te masturbezi.
La fel ca mama ta,
care a avut 86 de parteneri de-a lungul vieţii.
Tot ce se întâmplă e înregistrat
şi înmagazinat şi reamintit...
Cartea Vieţii.
Corect.
Încă mai e bosumflat?
Îmi pare rău.
Că te-am linşat.
Am spânzurat un om cu tenul închis.
A fost de foarte prost gust.
Suntem într-un loc tensionat, rasial, în America,
şi nu vreau să contribui la acel mediu de ură.
Ai vrea să-l loveşti puţin?
Să-i zbori dinţii din faţă?
Nu.
Mă bucur că am lămurit-o.
Ca un Popă renascentist, te absolv.
Te poţi aşeza. Ai să-i spui ceva.
Tehnologia evoluează. Cu toţii evoluăm.
Ar fi o onoare, dle,
să evoluez cu tine.
Te pot ajuta.
Vreau să te ajut...
Să influenţez opiniile, comportamentele, credinţele ca niciodată.
Vrem să te ajutăm să-ţi găseşti publicul.
Vezi?
Nu suntem aici să ne luptăm.
Oferi un armistiţiu.
Un armistiţiu sugerează că am fost în război.
E posibil tu să fi fost, dar eu n-am fost.
Nu, nu un armistiţiu.
- O... - O fuzionare.
Da.
O fuzionare.
Ca şampania şi chipsurile.
Aţi înmuiat vreodată un chips într-o şampanie?
O nebunie, nu?
N-ai vrea o actualizare?
Un nou tu nou-nouţ cu un iz de lămâie?
Mi-e bine.
Devin din ce în ce mai bun în fiecare an.
Desigur că eşti, şi tu eşti acel tu care merită perceput,
încorporat.
Toată lumea îşi va primi locul.
Alături de tine?
De asta mi se spune Dl Lume.
Şi dacă nu sunt de acord?
Pricep.
Chiar o fac.
Eşti un individualist.
Individualism robust.
Nu mai funcţionează.
Brandurile. Sigur. O euristică folositoare.
Dar în cele din urmă, totul e compus din sisteme
întrepătrunse,
un produs unic
conceput de o singură companie
pentru o piaţă globală unică.
Condimentat, mediu, cu cocoloaşe.
Au de ales, desigur.
Desigur!
Dar cumpără sos de salsa.
Arată-i.
Sistemul de ghidare prin satelit ODIN.
Lansat deasupra Coreei de NOrd luna viitoare.
Închipuiţi-vă.
Curcubeie coborând din ceruri
sub forma rachetelor dirijate.
V-aţi putea imagina? 24,9 milioane de oameni,
Ţi-ar afla numele într-un deliciu instant.
Branduri reorânduite, şi e doar începutul.
Fără certuri, lipsuri, fără siguranţa zilei de mâine, păr alb.
Fără moteluri şi căi lăturalnice.
Un loc în ziua de mâine... Curent, etern.
Walhala reînnoită.
Nu sună grozav?
O stridie.
În fiecare perlă
e o bucăţică iritantă de nisip.
Ăla-s eu.
Altfel, voi nu aţi fi aici.
Ca o stridie,
încercaţi să mă acoperiţi cu ceva mieros şi lucios...
Drăguţ la un colier,
dar în carapace,
mâzga aia doar vrea chestia aia aspră să plece de acolo.
Aţi spus fuziune? Eu am auzit exil.
Nu-i vina noastră că au găsit alte căi
de a-şi ocupa timpul.
Doar asta faceţi, le ocupaţi timpul.
Noi am dat înapoi. Le-am dat un sens.
Atunci, oferiţi-le iar.
Pleci?
Pe o notă bună.
A fost o notă bună.
E aici.
Îl aveţi.
Îl lăsaţi să plece.
Îl tot lăsaţi să umble brambura.
Îi ofer şansa de a se gândi.
De ce? Îl ai.
Obţine un da sau omoară clovnul.
Îngroapă-l cu susul în jos... Omul acesta e mai bătrân decât vei fi tu.
Are înţelepciune, cunoştinţe,
ceea ce e diferit, cum ai şti
dacă ai avea vreuna.
Acest om merită respectul nostru.
Să-mi bag pula-n respect.
Darul meu pentru tine.
Vom spune această poveste, Shadow.
Poţi s-o împărtăşeşti cum binevoieşti
sau cum nu-ţi place.
Nu sunt inamicul tău.
A fost real?
Tocmai s-a întâmplat?
Încă se întâmplă.
Dispeceratul...
Ce poveste vor spune aici?
Oricum vor.
Cineva vine.
Dispeceratul. Aici Cassius PD 6651.
Verificare radio.
Doboar-o.
Acolo.
Să mă fut!